ČÁST PRVNÍ SVĚT
Kdysi jsme byli lidská rasa.
Byli jsme lidstvo.
A teď...
jsme jen prachobyčejní škůdci.
Havěť.
Přišli nás vyhubit.
Ukradli nám historii a kulturu.
Naše památky pokryli umírajícími lidmi.
Nářek umírajících se nesl na míle daleko.
Pro ty, kteří přežijí, stavějí jakési množírny.
Dezertéři říkají, že je to tam horší než v pekle.
Z lidí se tam stávají inkubátory pro mláďata mimozemšťanů.
Když dorazili na Zem, zabíjeli nás ve vlnách.
Postavili obrovské stavby, které chrlí metan.
Vytvářejí si vlastní atmosféru.
Zasadili své plodiny, čímž zabili naši floru,
to vedlo ke globálnímu oteplování a záplavě našich měst.
Válčili se Zemí, zapálili naše lesy.
Je těžké tu dýchat.
Nemožné dýchat, pokud jste blízko jejich stohů.
Krysy.
Hmyz.
Lidé.
Nabourají se nám do mysli a paralyzují nás.
Ovládnou náš nervový a limbický systém.
A udělají z nás otroky.
Podařilo se nám vyvinout chrániče mozků,
které nás před jejich vlivem chrání.
Vědí, že jich nemůžeme vyrobit dost pro všechny.
Že je jen otázkou času, než bude celá planeta jejich.
Ale my umíme přežít.
Živoříme ze zbytků jídla.
A sbíráme odvahu k boji.
Říkám si, zda už každý z nás v hloubi duše netuší, že jsme mrtví.
Říkám si, jestli nás jediný prastarý instinkt
nenutí bezcílně kráčet kupředu.
Každá racionální myšlenka nám říká, že je po všem.
Každá ohavná a klamavá emoce nám říká, že po všem není.
Naši politici se nám snaží prodat naprosto odlišný příběh.
Pojďte s námi!
Nebojte se!
- Chtějí pro nás to nejlepší. - No tak...
Vybudovali pro nás útočiště.
Hotový ráj!
Složte zbraně.
Tady ho máme. No tak, ty hnusnej ksichte.
Pojďte s námi!
Nebojte se!
Vybudovali pro nás útočiště.
Pojďte s námi, přátelé.
- No tak, no tak... - Hotový ráj!
Já do nového útočiště půjdu!
Vemte mě s sebou, prosím.
Tady ji máme.
Má výbušniny.
Jednou za čas se nám něco povede.
V jednom z tisíců případů.
Je to dost na to, abychom bojovali dál.
Záblesk naděje.
Lidé za tohle zaplatí.
Jako vždycky.
I přes malá vítězství se zdálo, že je vše ztraceno.
Že lidstvo brzy přestane existovat.
Dokud nepřišli oni.
Jako andělé, kteří přináší paprsky polární záře.
Jako biblická spása.
ČÁST DRUHÁ AMIR A NOSH
Nový svět změnil každého.
Přizpůsob se, nebo zemři.
Ve starém světě by Nosh už dávno bručel.
Pyroman, co vyrábí bomby.
Ale tady nejen že přežíval, dokonce prosperoval.
Nosh dokázal z nasbíraných odpadků vyrobit téměř cokoliv.
Bomby, chrániče mozků, cokoliv.
Potřebovali jsme ho a on to věděl.
Kolik jich máš?
Čtyři.
- Ne. Potřebujeme jich víc. - Jasně.
A platba? Jako obvykle?
- Jo, jasně. - A co...
ta věc? Slyšeli jsme o ní.
Jo...
Ta není na prodej.
Ty šmejde...
- Ty jeden zkurvenej... - Počkej.
Příteli...
- Potřebujeme tvou pomoc. To víš. - Jo.
- Všechno má svou cenu. Můžeme ti zaplatit. - Jasně.
Jasper...
Jsem rád, že tihle zkurvenci přišli.
Znamená to, že si můžu spálit, co jen chci, každý den, každou noc,
bez zákonů a zasranýho vězení.
- Oheň... - Oheň!
- Co máš pořád kurva s tím ohněm? - Oheň!
Jednoho dne zemřu a chcípnu v plamenech.
Prej potřebujete mou pomoc, ale proč?
Aby se věci vrátily do starých kolejí?
Dejte mi návnadu.
- Návnadu? - Jo, návnadu, vaše lidi.
Vaše lidi. Nemocné, co už nepotřebujete.
Ještě slovo a ustřelím tomu zmrdovi palici.
To by bylo boží, velká legrace. Ještě trošku! Dejte mi návnadu!
Udělá to pak větší bum. Sejmu celej konvoj. To vám pomůže, ne?
Mám dost arzenálu na to, aby ten oheň ožil.
- Bude to peklo! - Jsi zajímavý člověk, Noshi.
Užij si to v ohni.
To si piš.
Nemocní lidí výměnou za odporné předměty.
V časech míru by taková nabídka byla šílená,
nemorální.
Ale teď je možné cokoliv.
Madam, udělali jsme, co jsme mohli. Nereaguje.
Tak jo, pojďme.
Amira jsme našli v sektoru 7.
Zprvu si mysleli, že je mrtvý.
Odpad z jednoho z jejich experimentů.
Amire?
Neublížím ti.
Podívej se na mě. Můžeš nám pomoct.
Zabte ho. Prostě ho zabte.
- Má od nich nasráno v hlavě. Už není jedním z nás. - Přestaň!
Neublížím ti.
Vím, co ti udělali.
To nic.
Sundáme ti to.
Tak. Jsi volný.
- Musíme zkontrolovat zraněné, madam. - Dobře.
To nic.
Já jsem Sára.
Musím tě o něco požádat.
Dám ti jídlo...
a ty pro mě něco uděláš.
Ano?
To nic, v pořádku.
Musím se podívat, co ti udělali.
To nic.
Tento svět nás všechny změnil.
Ale Amir se znovu narodil.
Jako něco úplně jiného.
ČÁST TŘETÍ OBLÉHÁNÍ
Vidíš všechny ty muže?
Jdou do boje.
Snaží se vrátit staré časy.
A zastavit ty příšery.
Co furt kurva dělá s tou věcí?
Její dcera je pryč.
To všechny dcery.
Ti, na kterých experimentují a kteří přežijí...
Ta hrstka...
má teorii, že je to proto, že mají nějakou predispozici.
Jsou jiní než ostatní.
A Amir je jedním z nich.
Tito muži se snaží zastavit genocidu.
Alfa týme, vpřed!
Jsou připraveni se obětovat.
Jdeme!
Dnes ale nemusí zemřít.
Pomoz nám. Prosím. Řekni mi, jaké vidíš budoucnosti.
Zahněte doleva! Nepřátelé na dohled!
Můžeš nám pomoci to zvrátit, Amire.
Můžeme je porazit.
Cíl sestřelen. Opakuji, cíl sestřelen.
Tak jo, lidi. Zkontrolujte si chrániče.
Nikdo se na tu věc nebude dívat.
Držte se z jejího dohledu, jasné?
Co vidíš?
Vidíš naše vítězství, Amire?
Teď!
Můžeme se naučit je lovit?
Můžeme je přinutit, aby se nás báli?
Martinezi, jdi!
Amire?
Pamatuješ si, co ti udělali?
Ve dne v noci experimentují.
Trhají lidi na kusy.
Je zraněný! Zmrd jeden, nenechte ho utéct!
Miliony lidí umírají.
Nikdo nepřežije.
Tohle ne.
Ale jednou za čas se stane zázrak.
Jeden z deseti milionů. Jako ty.
Někdo, kdo záhadně přežije...
jejich krutost.
Dali ti úžasné schopnosti.
Dar.
Nadlidskost.
Nedívej se na to! Dívej se stranou!
Zvládneš to co oni.
Odlož to, Martinezi! Odlož to!
Nedělej to, Martinezi! Nedělej to!
Amire?
Prosím, řekni mi...
Jaké budoucnosti vidíš?
Uřež tomu zmrdovi hlavu.
Amire, je načase použít to, co ti nadělili.
Nemáš na výběr.
Překlad: Xardass www.videacesky.cz